STOLTHED OG FORDOM
Jeg ville aldrig gifte mig med Dem. Deres frieri frister mig ikke.
Deres arrogance og Deres selviske ringeagt for andres følelser ...
Deres behandling af mr. Wickham afgjorde min opfattelse af Dem.
På det punkt kan jeg i det mindste forsvare mig.
De kan næppe vente, at Deres families stilling glæder mig.
Skulle jeg glædes over slægtninge, der er mine egne så underlegne?
De tager fejl. Deres måde at fri på gjorde det lettere at afvise Dem -
- end hvis De havde opført Dem som en gentleman.
- Hvem er det? - Darcy! Vi var ved at opgive dig.
Hvor har han været? Bed ham komme herind og forklare sig.
Nej. I må undskylde mig ... Undskyld mig.
- Har du det ikke godt? - Jo, men jeg har noget at ordne.
Vær venlig at undskylde over for lady Catherine.
Til miss Elizabeth Bennet.
Frygt ikke, når De får dette brev -
- at jeg skal gentage det tilbud -
- som De fandt så frastødende her til aften.
Men jeg må forsvare mig mod de anklager, der rettes mod mig.
Især mod de anklager, der har med mr. Wickham at gøre.
De er helt grundløse. For at afvise dem -
- vil jeg nu berette om hans forbindelse med min familie.
Mr. Wickham er søn af en god mand, som var forvalter på vore godser.
Min egen far holdt af ham og nærede stor agtelse for ham.
Som børn legede vi sammen.
Efter hans fars død bekostede min far hans uddannelse på Cambridge -
- i det håb, at han ville gå i kirkens tjeneste.
Men han udviklede ryggesløse vaner trods sine indtagende manerer.
Min egen fortræffelige far døde for fem år siden.
Hans hengivenhed for mr. Wickham var urokkelig.
Han ville, at et embede, familien har kaldsret til, blev hans.
Men han afviste en karriere inden for kirken.
I stedet for præstegården udbad han sig og fik 3000 pund.
Han ønskede at studere jura.
Jeg ønskede snarere end troede, at han var oprigtig.
Tak.
Jeg er Dem yderst forbunden.
Alle bånd mellem os syntes at være opløst.
Georgiana ...
Intet bandt ham mere, og han kastede sig ud i lediggang og udsvævelser.
Jeg ved ikke, hvordan han klarede sig.
Sidste sommer mødtes vi igen under ubehagelige omstændigheder.
Jeg ville helst glemme det.
Min søster, Georgiana, der er over ti år yngre end mig -
- blev overdraget til oberst Fitzwilliams og mit formynderskab.
For et år siden sendte vi hende til en mrs. Younge i Ramsgate -
- hvis karakter vi desværre lod os narre af.
Også mr. Wickham tog dertil uden tvivl med fuldt overlæg.
Hun lod sig overbevise om, hun var forelsket, og accepterede at flygte.
Hun var blot 15 år på det tidspunkt.
Et par dage før den planlagte flugt sluttede jeg mig uventet til dem.
Hun så op til mig som til en far og kunne ikke bære at volde mig sorg -
- så hun afslørede hele planen for mig.
De kan måske forestille Dem, hvad jeg følte, og hvad jeg gjorde.
Mr. Wickham rejste med det samme derfra.
Han opgav sit forehavende, nemlig at sikre sig min søsters formue.
Hans andet motiv må have været at hævne sig på mig.
Var det lykkedes ham, havde hans hævn været fuldendt.
Dette er en sandfærdig redegørelse for hele min handlemåde.
Du ser bleg ud. Spis lidt morgenmad.
- Det vil sikkert gøre dig godt. - Nej, jeg har det fint.
Jeg tror, jeg trænger til frisk luft. Skoven er smuk på denne årstid.
Miss Bennet.
Mr. Darcy ...
Jeg håbede at møde Dem her.
Vil De gøre mig den ære at læse dette brev?
Dette er en sandfærdig redegørelse for min omgang med mr. Wickham.
Det kan oberst Fitzwilliam bekræfte. Han er sat ind i samtlige detaljer.
Jeg håber, at De vil frikende mig for grusomhed mod mr. Wickham.
Det er bedst at undgå mr. Darcy for ikke at ødelægge stemningen.
De anklagede mig også for, uden hensyn til deres følelser -
- at have skilt mr. Bingley fra Deres søster.
Jeg hverken benægter det eller dadler mig selv for mine handlinger.
I Hertfordshire så jeg, at Bingley beundrede Deres søster.
Ved ballet begyndte jeg at nære mistanke om, at det var alvor.
Hans følelser var tydelige. Hun værdsatte opmærksomheden -
- men jeg bemærkede ingen tegn på en særlig agtelse.
Hendes ophøjede ro tydede på, at hendes hjerte ikke nemt lod sig røre.
Hvor formasteligt!
Min opfattelse af hende bygger på saglige iagttagelser.
De to herrer har været her for at tage afsked.
Mr. Darcy gik med det samme, men obersten ventede i en halv time.
- Og nu er de rejst herfra! - Det tab kan vi nok leve med.
Mine indvendinger mod ægteskabet ... Deres families sociale stilling -
- betød intet over for manglen på sømmelighed -
- som Deres mor og søstre jævnligt udviste -
- og endda indimellem også Deres far.
Tak, mit barn. Nu har du fornøjet os længe nok.
Det der bliver et storslået giftermål!
Det vil give pigerne mulighed for at møde andre rige mænd!
Dagen efter rejste min ven til London.
Jeg forklarede, at det ville være uklogt at gifte sig med Deres søster.
Han lod sig let overbevise om hendes ligegyldighed.
Jeg kan ikke dadle mig selv for at have gjort det.
For at ødelægge hendes håb om lykke? Afskyelige menneske!
Der er kun én ting, jeg ikke kan tænke på med tilfredshed.
Jaså. Overrask mig.
At jeg hemmeligholdt for ham, at Deres søster var i byen.
Måske var under min værdighed at tie.
Men det skete i den bedste hensigt. Jeg har ikke flere undskyldninger.
Uudholdeligt.
- Lizzy! - Vi kommer for sent, Charlotte!
Hvor mange gange er vi blevet inviteret efter Deres ankomst hertil?
- Det kan være hele ti gange! - 11, når man medtager denne.
De er virkelig blevet behandlet med en ejendommelig velvilje.
Ikke sandt, miss Elizabeth?
Ingen kan påstå noget andet!
Det bliver den sidste invitation under Deres besøg.
Hvordan skal jeg udholde savnet efter lady Catherines selskab?
Et dybt savn.
Det forstår jeg så godt, min arme kusine.
Det er nogle prægtige unge herrer. Og meget hengivne over for mig.
De var kede af at skulle rejse, men det er de altid.
Den kære oberst holdt modet oppe nogenlunde -
- men Darcy syntes at tage afskeden hårdt.
Hans kærlighed til Rosings vokser sandelig!
Så stille De er i dag, miss Elizabeth Bennet.
De har næsten ikke ytret et ord. Er De meget nedtrykt?
- Nej, slet ikke ... - Jovist! De skal jo også rejse.
Hvem ville ikke være trist over at måtte forlade Rosings og ..?
Skriv til Deres mor. Hun kan nok undvære Dem et par uger til.
Jo, men min far kan ikke.
Han skrev og bad mig komme hjem. Vi rejser på fredag som planlagt.
Deres far kan sikkert undvære Dem.
Fædre bekymrer sig ikke synderligt om deres døtre.
Hvis De bliver en hel måned til -
- så kan jeg tage Dem med til London i min barouche.
To unge damer kan ikke rejse med postvognen uden selskab.
Det ville være højst upassende.
Jeg er yderst nøjeregnende med den slags ting.
Min onkel sender en tjener for at møde os.
Jaså ... Deres onkel. Har han en kammertjener?
Det glæder, De har nogen, der tænker på den slags. Og hesteskiftet?
I Bromley. Hils fra mig på kroen, så får De en god betjening.
Det er venligt af Deres Nåde.
Vi skylder Deres Nåde en stor tak for Deres venlige omsorg.
Men det her er meget ubelejligt. Det bringer mig helt ud af fatning!
Kufferterne skulle jo bæres ud før morgenmaden.
Lady Catherine var så streng med hensyn til, hvordan man bør pakke.
Jeg kunne ikke sove, og nu vil jeg begynde forfra.
Det der er dine kjoler. Du kan pakke dem, præcis som du ønsker.
Lady Catherine får intet at vide.
Kære søster, nu har De meget at fortælle Deres far og mor.
- Ja, så megen venlighed. - Fra lady Catherine de Bourgh.
Kære kusine, nu har De selv set det lykkelige liv, vi lever.
Vort liv er velsignet på en måde, ikke mange kan prale af.
- Nej, bestemt ikke. - Nej.
Nu indser De måske, at Deres veninde har gjort et fordelagtigt parti.
Måske et bedre end ...
- Det er bedst at tie herom. - De er en god mand.
Af hele mit hjerte ønsker jeg Dem samme ægteskabelige lykke.
Min kære Charlotte og jeg tænker som med ét sind.
Det lader til, at vi er skabt for hinanden.
Det føles, som vi lige er kommet, og alligevel er der sket så meget.
- Vældig meget ... - Middag ni gange på Rosings!
Så mange ting, jeg har at fortælle!
Så mange ting, jeg bliver nødt til at skjule.
Jeg brænder af kærlighed til Dem.
Lizzy!
I så vel nok forbavsede ud! I ventede nok ikke, at vi skulle møde jer?
Ser det ikke rart ud? Skinke, flæsk, salater og alt muligt godt.
Du må låne os pengene til det, for vi har brugt vores.
- Jeg købte den her. - Er den ikke rædsom, Lizzy?
- Meget grim. Hvorfor købte du den? - Der var grimmere ting i butikken.
Jeg vil prøve at pifte den op, når jeg kommer hjem.
Det betyder nu intet. Regimentet skal være i Brighton sommeren over.
- Far vil ikke tage os med dertil. - Det glæder mig.
- Vil du ikke gerne til Brighton? - Nej.
Det vil hun da, når vi fortæller nyheden om en vis person.
- Skal vi sige det, Kitty? - Ja, så må vi se, om hun rødmer.
De kan gå. Vi kalder, hvis vi ønsker noget.
Wickham skal ikke giftes med Mary King.
Hendes onkel har taget hende til Liverpool. Wickham er reddet!
Mary King er reddet.
- Var de så glade for hinanden? - Han brød sig slet ikke om hende.
Han var nok ligeglad med hende.
Hvem bryder sig om sådan en modbydelig, fregnet lille ting?
Se ikke sådan på mig. Du tænker lige så ilde om hende som jeg.
Er det ikke godt, vi kom? Vi får det så sjovt på hjemrejsen.
- Du ødelægger min hatteæske, Kitty! - Du burde have lagt den på taget.
- Lad være med at sidde så uroligt! - Det er dig, der sidder uroligt!
Friede mr. Darcy? Jeg kan knap tro, at det er sandt!
Men hvem ville ikke ønske at gifte sig med dig?
Men han virkede altid så streng, så kold ...
Og al den tid var han forelsket i dig. Stakkels mr. Darcy!
Jeg har ingen medfølelse med ham. Han kommer snart over skuffelsen.
- Klandrer du mig for at sige nej? - Nej, naturligvis ikke.
Men du klandrer mig for at have talt så pænt om Wickham?
Du kunne ikke vide, at han var så ondsindet, hvis han altså var ond.
Men jeg kan ikke tro, at mr. Darcy skulle opdigte noget sådant.
Hans egen søster var jo indblandet.
Det må være sandt! Der er måske sket en frygtelig fejltagelse.
Nej, Jane! Det vil aldrig lykkes dig at gøre dem begge uskyldige.
Tilsammen råder de netop over nok fortjeneste til ét godt menneske.
- Og jeg tror, det er mr. Darcy. - Stakkels mr. Darcy ...
Stakkels mr. Wickham! Hans ansigt udstråler en sådan godhed.
Den ene besidder godhed, mens den anden har det ydre skin af godhed.
Men, Lizzy, jeg er sikker på, at da du læste brevet -
- har du næppe taget så let på det, som du gør nu.
Nej, det gjorde jeg ikke.
Jeg var meget ulykkelig. Jeg blev usikker på min egen dømmekraft.
Og jeg havde ingen Jane, der kunne trøste mig. Jeg savnede dig sådan!
Jeg må bede dig om et råd.
Skal vi lade vore bekendte vide, hvordan Wickham egentlig er?
Vi har næppe nogen grund til at udlevere ham. Hvad synes du?
Vi bør ikke gøre det. Darcy har ikke givet mig lov til at sige det videre.
Det berører jo også hans søster.
I øvrigt ville ingen tro os.
Modviljen mod mr. Darcy er så stærk, og Wickham rejser snart.
Jeg synes ikke, at vi skal sige noget om det lige nu.
Måske fortryder han sine handlinger og vil genoprette sin anseelse.
Gid jeg kunne tro så godt om andre, som du gør.
Tal med far om at tage til Brighton. Han lytter jo til dig!
Du smigrer mig, Lydia. Men jeg vil ikke prøve at overtale ham.
Det er godt, regimentet kommer væk fra os, og vi kommer væk fra det.
- Hvordan kan du sige det? - Det er meget enkelt.
Hvis ét kompagni skaber så meget postyr i familien -
- hvad kan så ikke en hel forlægning afstedkomme?
En hel forlægning med soldater ...
Da jeg var ung, græd jeg i to dage, da oberst Millers tropper drog bort.
- Jeg var så ulykkelig! - Det er jeg også!
Og jeg!
Så, mine kære. Desværre har jeres far bestemt sig for at være ond.
Sandt nok. Det er trist, at I er så ulykkelige, men jeg giver ikke efter.
Jeg er ikke ulykkelig. Brightons fornøjelser betyder intet for mig.
Jeg foretrækker en bog.
- Mrs. Forster vil bade i havet. - Det ville jeg virkelig gerne!
- Lidt havvand ville gavne mig. - Og alligevel er jeg uberørt.
Jeg er glad for, at du er hjemme igen, Lizzy. Og du med, Jane.
Jeg vil til Brighton!
Du er ikke lykkelig, Jane.
Det smerter mig at se det.
Det er bare det ...
Jeg foretrækker stadig mr. Bingley frem for alle andre.
Jeg tror faktisk, at han ...
Jeg tog fejl. Mere er der ikke at sige. Jeg vil ikke tænke mere på ham.
Nu må det være nok ...
Jeg vil være mig selv igen. Som om jeg aldrig havde mødt ham.
Jeg lover, at alt bliver godt.
Jeg bliver mig selv igen. Jeg vil være glad og tilfreds.
Lizzy, hvad siger du til Janes triste skæbne?
Så vidt jeg forstår, traf hun slet ikke Bingley i London.
Nå ja, han er hende alligevel ikke værdig.
Og nu har hun vel mistet ham.
- Hvis han bare kom tilbage hertil. - Det er ikke sandsynligt, mor.
Det er hans egen sag. Der er ingen, der ønsker, at han skal komme.
Jeg fastholder, at han behandlede min datter ualmindelig dårligt.
Var jeg hende, havde jeg ikke tolereret det.
Når hun dør af et knust hjerte, vil han fortryde det!
Jaså! Mr. og mrs. Collins lever et behageligt liv.
Jeg håber, det varer. Og så skal de overtage vort hus, når din far dør.
- De ser det vel som deres eget. - Det nævntes ikke, da jeg var der.
Men ellers taler de sikkert konstant om det, når de er alene!
Tænk, at de nedlader sig til at tage imod en ejendom, der ikke er deres.
Jeg ville skamme sig over at tage imod et fideikommis på den måde!
Mor! Lizzy!
Gæt, hvad der er sket! Nej, jeg siger det bare!
Mrs. Forster har inviteret mig til Brighton som sin særlige veninde.
Oberst Forster vil leje et hus til os.
- Sikken ære for dig! - Er det ikke uretfærdigt, Lizzy?
Hun burde også have inviteret mig, selvom jeg ikke er en særlig veninde.
Jeg er faktisk to år ældre!
Jeg køber hende en gave.
Hvorfor surmule, fordi mrs. Forster foretrækker mig?
Far har ikke givet dig lov til at rejse, og det gør han heller ikke.
Han siger ikke nej. Det er oberstens kone, der har inviteret mig!
Jeg må have nyt tøj. Der vil være baller hver aften!
Naturligvis. Du skulle nødig blamere dig over for alle officererne.
Alle officererne ...
Jeg forstår, at du er bekymret.
Lydia falder ikke til ro, hvis hun ikke kommer ud blandt folk.
Nu får hun mulighed for det, og omkostningerne for os er meget små.
Vidste du, hvor ugunstigt vi vil blive stillet -
- af Lydias tankeløse og taktløse opførsel, som det allerede er sket -
- så du anderledes på sagen.
Allerede? Har hun skræmt nogle af dine kavalerer væk?
Så sippede unge mænd er ikke noget tab.
Du tager helt fejl! Jeg har ikke lidt noget tab.
Jeg taler i generelle vendinger, ikke om specifikke onder.
Lydias ustyrlige opførsel vil rejse tvivl om familiens gode navn.
Jeg må tale rent ud. Lægger du ikke snart bånd på hende -
- vil hun snart være uden for rækkevidde.
Hun vil være en beregnende kokotte, der latterliggør sin familie!
Du ved, at Kitty følger Lydias eksempel i alt.
Man vil kritisere og foragte dem overalt.
Og deres skam vil også ramme deres søstre.
Bare rolig, min kære.
Alle, der lærer dig og Jane at kende, vil respektere og agte jer.
I vil ikke fremstå mindre tiltalende, fordi I har et par ...
... eller endda tre, meget fjollede søstre.
Vi får ikke fred på Longbourn, hvis Lydia ikke kommer til Brighton.
Oberst Forster er en fornuftig mand.
Og hun er heldigvis for fattig til at være et bytte for lykkeriddere.
Glem det nu. Det skal nok gå godt.
Vi er trøstesløse over, at regimentet forlader Meryton.
Men vi er dybt taknemlige over, hvad De gør for vor kære Lydia.
Mrs. Forster lader ikke til at klare sig uden hende.
Se dem. De hænger sammen som ærtehalm. Gad vide, hvad de taler om.
Hvad som helst for at gøre damerne lykkelige. Ikke sandt, Wickham?
Jeg er helt enig.
- Én dame vil jeg savne voldsomt. - Man må holde ud, så godt man kan.
Jeg skal på rejse med min tante og onkel.
Vi finder sikkert fornøjelser at trøste os med ... hver på sin måde.
- Måske. Hvordan var Rosings? - Interessant.
Oberst Fitzwilliam og mr. Darcy var der. Er De bekendt med obersten?
Jeg ... har kendt ham for længe siden. En gentleman.
- Hvad syntes De? - Jeg syntes godt om ham.
Hans facon adskiller sig fra hans slægtnings.
Ja ...
Men jeg finder, at mr. Darcy vinder ved nærmere bekendtskab.
Jaså?
I hvilken henseende? Er han måske blevet mere høflig?
- Han har næppe ændret karakter. - Nej, i bund og grund er han ...
- Han er, som han altid har været. - Javel.
Jeg mener ikke, at hans personlighed eller facon er forbedret.
Jeg har lært ham bedre at kende, og det har ændret min mening om ham.
- Jeg forstår. - Wickham ...
Kom med.
Til tjeneste.
Gå bare. Jeg ønsker ikke, at De kommer tilbage.
- Farvel, mor og far! - Vi vil savne dig sådan, Lydia!
Jeg skriver hver dag, om hvad jeg laver, og gør jer misundelige.
Jeg bliver ikke det mindste misundelig.
Nu må jeg af sted.
Jeg vil holde udkig efter bejlere til jer.
- Tænk, om jeg havde brækket nakken. - Bare du gjorde det.
Min kære pige. Lad ingen muligheder for fornøjelser gå fra dig.
Farvel. Farvel.
Tag det roligt, Kitty. Om et år eller to er du sikkert kommet over det.
Hvis nogen søger mig, er jeg i biblioteket og vil ikke forstyrres.
Hvor må I være trætte!
I er da vist vokset siden sidst. Kom nu ind, alle sammen.
Hvor er hun en kær og rolig pige!
Lizzy ...
Vi har kedelige nyheder. Men ikke alt for sørgelige, håber jeg.
Mine forretninger tillader mig ikke at besøge Lake District.
Vi må nøjes med Derbyshire.
- Derbyshire har mange attraktioner. - Det er det smukkeste grevskab!
Se selv, om ikke Chatsworth kan måle sig med Blenheim.
De sydlige grevskaber har intet, der kan sammenlignes -
- med bjerglandskabets vilde skønhed.
Natur og kultur i harmoni, Lizzy.
Og alt samlet i et eneste fuldendt grevskab.
- Jeg er enig. Jeg voksede op her. - Hvor?
Lambton, en lille by, der kun betyder noget for dem, der har boet der.
Det er det allerkæreste sted i verden!
- Så må jeg absolut se byen! - Den er interessant af flere grunde.
Den ligger 10 km fra Pemberley. Godset har betydet meget for byen.
Men hverken jeg eller mine bekendte kendte familien personligt.
Vi bevægede os i helt andre kredse.
Fuldtræffer! Udmærket, sir.
- Er vi færdige? - Ja tak, Baines.
- Kommer De i morgen, sir? - Nej, jeg har et ærinde nordpå.
- Så siger jeg farvel, sir. - Farvel, Baines.
Jeg skal nok overvinde det her! Jeg overvinder det.
Elizabeth! Vær forsigtig!
Hvad skal jeg sige til din far, hvis du falder?
Hvor smukt!
- Tak, Hanna. - Værsgo.
Jeg ville kunne blive i Derbyshire hele mit liv!
Skal vi besøge Pemberley i morgen?
Det vil ikke være en omvej på mere end få kilometer.
- Vil De gerne se det, tante? - Jeg troede, at du gerne ville.
Du ved vel, at Wickham tilbragte hele sin ungdomstid der?
Jeg ville føle mig forlegen over at besøge stedet uden invitation.
Det svarer jo til at besøge Blenheim eller Chatsworth!
Jeg taler ikke kun om et fint hus med smukke møbler.
Parken er yderst tiltalende! Her er noget af landets smukkeste skov.
- Hvor langt er der til Pemberley? - Omkring otte kilometer.
- Er parken ikke smuk? - Man finder ikke smukkere.
Min ældste bror er undergartner der.
- Er familien her her til sommeren? - Nej.
Måske kunne vi alligevel besøge Pemberley.
Mon ikke vi har set så meget skov, at selv du er tilfreds, Lizzy?
Jeg var ikke klar over, at godset var så stort.
Tror De, vi kan nå at se huset, før det bliver mørkt?
- Der! - Stands vognen!
Man ville finde sig i meget for at blive frue på Pemberley.
Fruen her må finde sig i en hel del, efter hvad hører ...
Det bliver næppe nogen, vi kender.
- Hvad siger du til huset? - Det er meget smukt.
Jeg tror ikke, at jeg har set et hus med så smuk en beliggenhed.
- Jeg syntes vældig godt om det. - Kør videre!
Synd, at ejeren er så arrogant og ubehagelig.
Ja, det er virkelig synd.
Måske gør godsets skønhed ejeren lidt mindre frastødende?
Ja, måske ...
Men meget lidt i så fald.
Skal vi spørge husholdersken, om vi må se huset?
Der plejede mrs. Darcy at skrive breve.
Her trivedes hun allerbedst.
Det her er musikværelset.
- Henrivende! - Sikke et dejligt rum!
Fra vinduet er der en smuk udsigt ud over søen.
Se her, min kære!
Alt det kunne have været mit.
Pianoet kom i dag som en gave fra min herre til miss Georgiana.
- Deres herre er vel bortrejst? - Ja, men han kommer i morgen.
Han kommer med et stort selskab og med miss Georgiana.
Portrættet er malet tidligere i år til hendes 16 års fødselsdag.
Sikke en smuk ung dame!
Ja! Den smukkeste unge dame, der nogensinde er set!
Og hun har så mange færdigheder. Hun spiller og synger dagen lang.
Lizzy! Se på det her billede!
Han virker så bekendt.
Mener De dette billede?
Han var søn af den tidligere godsejers forvalter, mr. Wickham.
Han er i hæren nu. Men han lever et yderst vildt liv for tiden.
Det er min herre. Portrætligheden er stor.
Et smukt ansigt, men jeg kender ikke originalen. Lizzy?
- Kender den unge dame ham? - Ja, en smule.
- Ja, han er ikke en flot mand? - Jo, meget flot.
Jeg kender ingen, der er lige så flot eller så venlig.
Han ytrer aldrig et ondt ord, og jeg har kendt ham, fra han var fire år.
Men jeg har bemærket, at godhjertede børn altid bliver godhjertede voksne.
Hans far var en fortræffelig mand.
Og hans søn vil følge i hans fodspor. Den bedste godsejer og herre.
Spørg hvem som helst af hans fæstere eller tjenestefolk.
Det siges, han er arrogant, men han plaprer heller ikke løs som andre.
Følg med. Der er et større portræt i galleriet ovenpå.
Denne vej, sir.
Det passer ikke sammen med hans behandling af Wickham.
- Vi er måske blevet ført bag lyset. - Det er næppe sandsynligt.
Der!
- Vil De ride, sir? - Nej, stil hesten i stald.
Mr. Darcy ...
Miss Bennet?
Jeg ventede ikke at møde Dem.
- Vi hørte, familien var bortrejst. - Jeg kom tilbage en dag tidligere.
- Og Deres forældre har det godt? - Ja, de har det fint, tak.
Det glæder mig at høre.
- Hvor længe har De været på egnen? - Kun i to dage.
- Hvor bor De? - På kroen i Lambton.
Jeg er netop ankommet.
Er alt vel med Deres forældre ... og søstre?
De er alle ved godt helbred.
Undskyld mig.
- Godsejeren selv. - Og lige så flot som på portrættet.
Omend lidt mindre formel i sin påklædning.
- Vi må af sted med det samme! - Som du vil.
Vi skulle aldrig være taget hertil! Hvad må han ikke tro om mig?
- Var han vred? Hvad sagde han? - Intet af betydning ...
Jeg beklager modtagelsen. De tager da ikke af sted?
Jo, det må vi hellere.
De er vel ikke utilfreds med Pemberley?
Nej, slet ikke.
- Kan De lide det? - Vældig godt. Det kan alle vel?
De rutter ikke med rosen, der derfor er desto mere værd.
Tak.
Vil De gøre mig den ære at præsentere mig for Deres venner?
Mr. og mrs. Edward Gardiner. Mr. Darcy.
Mrs. Gardiner er min tante. Min søster boede hos dem i London.
Det glæder mig at møde Dem. Mig en glæde.
- Overnatter De i Lambton? - Ja. Jeg voksede op der.
Som dreng plejede jeg at løbe til Lambton i kastanjesæsonen.
- Jeg husker et særligt smukt træ. - Ved smedjen?
Netop.
- Kan De lide at fiske? - Ja, bestemt, når chancen er der!
Så må De komme her og fiske ørreder i åen eller karper i søen.
Jeg kan vise Dem de bedste steder. Vi kan gå derned nu.
Følg efter os til søen!
Lad mig vise Dem et sted ...
Er han den arrogante Darcy? Han er jo så naturlig og venlig.
Jeg er også overrasket og forstår ikke, hvad forvandlingen skyldes.
Gør du ikke?
Vi ventede ikke, at De ville komme.
Hvis vi havde vidst det, ville vi ikke have trængt os på.
Husholdersken sagde, De først kom i morgen.
Tænk ikke på det. Det var også min plan.
Men jeg måtte tale med forvalteren og red forud for det øvrige selskab.
De kommer i morgen.
Blandt dem er nogle, der påberåber sig Deres bekendtskab.
Mr. Bingley og hans søstre.
Der er en anden person i selskabet, der gerne vil lære Dem at kende.
Tillader De ..?
Må jeg præsentere Dem for min søster under Deres ophold i Lambton?
Det ville glæde mig meget at møde hende.
Tak.
Jeg håber, at vi ses snart igen.
Farvel, mr. Gardiner. Mrs. Gardiner.
Farvel, miss Bennet.
Tekster: Line Hansen www.sdimedia.com